Proč si nedojdete do vězení a neseberete tam žebráky a zloděje?
To už jsme udělali.
Jestli chceš, abych na to věnoval nejlepší gladiátory v celé říši,
tak za to chci dvojitou sazbu.
Buď dostaneš sazbu podle smlouvy, nebo se tvá smlouva zruší.
Nelíbí se ti to?
Tak můžeš klidně zalézt zpátky do té smradlavé díry, ze které jsi vylezl.
Cassie, prosím! Cassie!
Gladiátore, ty jsi ten, komu říkají Španěl?
Ano.
Říká se, že jsi obr.
Říká se, že bys jednou rukou dokázal rozdrtit lebku dospělého muže.
Dospělého muže? To ne.
Chlapce.
- Máte ve Španělsku dobré koně? - Patří k nejlepším.
Tohle je Argento
a tohle je Scarto.
To byli moji koně.
Vzali mi je.
Líbíš se mi, Španěle. Budu ti fandit.
- To tě nechají dívat se na hry? - Můj strýc říká, že mi to dá sílu.
- A co říká tvůj otec? - Můj otec je mrtev.
Pane Lucie, je čas.
Musím jít.
Ty se jmenuješ Lucius?
Lucius Verus, po otci.
Níž!
Claudie!
- Ano? - Víc štítů!
Až vejde císař,
zvedněte zbraně, pozdravte ho
a potom společně promluvte.
Stůjte čelem k císaři
a neobracejte se k němu zády.
Jděte a umírejte se ctí.
Sláva tobě, mocný císaři!
Císař! Císař! Císař! Císař!
My, kteří se chystáme zemřít, tě zdravíme!
Tohoto dne
se vracíme zpět do posvátného dávnověku,
abychom ti předvedli ukázku
druhého pádu mocného Kartága!
Na neúrodné planině Zama
stály nepřemožitelné armády
barbara Hannibala.
Krutí žoldnéři a válečníci
všech barbarských národů
se vrhli do nemilosrdného
ničivého
dobývání.
Váš císař
vám s potěšením představuje
hordu barbarů!
Je tady někdo, kdo sloužil v armádě?
Ano. Sloužil jsem s tebou u Vindobony.
Tak mi pomoz.
Ať už z těch vrat vyjde cokoliv,
máme lepší šanci na přežití, když budeme držet spolu.
Chápete?
Když budeme držet spolu, přežijeme.
Císař vám s potěšením představuje legionáře
Scipia Africana!
Na život a na smrt!
Zabít! Zabít! Zabít!
Držte se pohromadě!
Buďte pohromadě!
Střídavé útvary! Střídavé útvary!
- Všichni tví muži budou brzy mrtví. - Nemáš šanci.
Štíty k sobě! Jako jeden muž!
Vydržet!
Jako jeden muž!
Dobrá práce!
Vydržet!
Nízko dolů! Nízko dolů!
To je ono!
Hagene!
Tenhle útvar k vozu! Tenhle útvar zůstane se mnou!
Rychle!
Rychle ven! Pospěšte si!
Maxime!
Jediný útvar! Jediný útvar!
Vyhráli jsme!
Nejsem zrovna nejlepší v dějepise, Cassie,
ale neměli by barbaři náhodou tu bitvu u Kartága prohrát?
Ano, pane.
Odpusťte mi to, pane.
To je v pořádku, mám rád překvapení.
Kdo je to?
Říkají mu Španěl, pane.
- Chci s ním mluvit. - Ano, pane.
Sláva barbarům!
Vpřed! Připravit zbraně!
Odhoďte zbraně.
Gladiátore, císař s tebou chce mluvit.
Jsem císaři k službám.
Povstaň. Povstaň.
Tvá sláva je zasloužená, Španěle.
Myslím, že gladiátor tvé třídy, tady ještě nebyl.
A tento mladík tvrdí, že jsi znovuzrozený Hektor. Nebo Herkules?
Ať se hrdina odhalí a prozradí nám své skutečné jméno!
Máš přece jméno?
Mé jméno je Gladiátor.
Jak se odvažuješ otočit se ke mně zády?
Otroku!
Sundej si přílbici a řekni mi své jméno.
Jmenuji se Maximus Decimus Meridius,
velitel severních armád,
generál legií Felixu,
věrný sluha skutečného císaře, Marca Aurelia,
otec zavražděného syna,
manžel zavražděné ženy
a své pomsty dosáhnu. V tomhle životě nebo v příštím.
Zbraně!
Život! Život! Život! Život!
Stráže, pohov!
Maximus! Maximus! Maximus! Maximus!
Jakto, že je ještě naživu?
To nevím.
Už by neměl být naživu.
To mě trápí.
Hrozně mě to trápí.
Udělal jsem, co bylo třeba.
Kdyby bylo podle otcova, říše by se byla rozpadla.
To snad chápeš, ne?
Co jsi cítila, když jsi ho viděla?
Necítila jsem nic.
On tě hodně ranil, viď?
Ne víc, než jsem ranila já jeho.
V Germánii mi lhali.
Řekli mi, že je mrtev.
Když mi někdo lže, tak ke mně nemá žádnou úctu.
Jestliže ke mně nemají úctu, jak mě mohou milovat?
V tom případě musíš legiím dát vědět,
že jejich zrada
nezůstane bez trestu.
Ubohá sestro.
Nechtěl bych být tvým nepřítelem.
Co uděláš?
Tudy.
Bohaté ženy dobře platí za rozkoše poskytnuté statečnými šampióny.
Věděl jsem, že tvůj bratr pošle úkladné vrahy.
Netušil jsem, že pošle ty nejlepší.
Maxime, on to neví.
Moji milí doma byli upáleni a ukřižováni zaživa.
- Nic jsem nevěděla. - Nelži mi!
Oplakávala jsem je.
Jako jsi oplakávala svého otce? Jako jsi oplakávala svého otce?
Od toho dne žiji ve vězení strachu.
Nemoci oplakávat vlastního otce ze strachu před vlastním bratrem.
Žít v hrůze každou chvilku každého dne,
protože tvůj syn je dědicem trůnu.
Ach ano, plakala jsem.
Můj syn
byl nevinný
Jako je i můj.
Copak mi neuvěříš, dokud můj syn také nezemře?
Co na tom, jestli ti věřím nebo ne?
Bohové tě ušetřili. Copak to nechápeš?
Dnes jsem viděla, jak se otrok stal mocnějším, než císař římský.
Bohové mě ušetřili?
Jsem jim na milost, a mám moc tak jedině bavit davy.
To je moc.
Davy jsou Řím a dokud nad nimi Commodus vládne, vládne nad vším.
Poslouchej mě.
Můj bratr má nepřátele, nejvíc ze všeho v senátě.
Jenže lidi ho poslouchají
a nikdo se mu neodvážil postavit, dokud jsi to neudělal ty.
Jsou proti němu, ale nedělají nic.
Jsou politici, kteří zasvětili své životy Římu.
Zvláště jeden muž.
Když se mi to podaří zařídit, sejdeš se s ním?
Copak to nechápeš?
Já můžu klidně zemřít dnes v noci v téhle kobce nebo zítra v aréně.
Jsem otrok!
Copak mohu vykonat něco důležitého?
Ten muž chce to, co chceš ty.
Tak ať dá zabít Commoda!
Jednou jsem znala muže,
ušlechtilého muže, zásadového,
který miloval mého otce
a můj otec miloval jeho.
Ten muž dobře sloužil Římu.
Toho muže už není.
Tvůj bratr vykonal svou práci dobře.
Dovol mi pomoci ti.
Ano,
můžeš mi pomoci.
Zapomeň, že jsi mě kdy znala
a už sem nikdy nechoď.
Stráže! Paní se mnou skončila.
Maxime.
Ty jsi rozkazoval legiím? Ty jsi měl tolik vítězství?
V Germánii?
V mnoha zemích.
Generále!
Máš slavné jméno.
Musí nejdřív zabít tvé jméno, než zabije tebe.
Ano, tam vzadu.
- Senátore Gaie. - Dobrý den.
Senátore Gracchu.
Nevídám moc často, že by ses těšil radostmi sprostého davu.
Nepředstírám, že bych byl muž z lidu, Senátore,
ale pokouším se být mužem pro lid.
Císař! Císař! Císař! Císař!
Lide římský!
Čtvrtého dne Antiochova
oslavujeme 64. den trvání her.
Ve své velebné milostivosti
císař ráčil tohoto dne obdarovat lid římský
historickým konečným zápasem.
Dnes, po pěti letech ve výslužbě, se do Kolosea navrátí
za císařova velkého potěšení
jediný neporažený šampión
v římské historii
legendární Tigris
z Gaulu!
On moc dobře ví, jak vládnout davům.
Marcus Aurelius měl sen, a tím snem byl Řím.
Tohle není ten sen. Tohle není ten sen!
Marcus Aurelius je mrtvý, Maxime.
My smrtelníci jsme než stíny a prach.
Stíny a prach, Maxime!
Jako představitele cvičného lycea Antonia Proxima
pro vás císař s pýchou uvádí
Aelia Maxima!
Berou ho, jako by byl jeden z nich.
Dav je zrádný, bratře. Za měsíc na něj zapomenou.
Ne, to mnohem dříve.
Už je o to postaráno.
My, kteří se chystáme zemřít, tě zdravíme.
Jsme s tebou, Maxime!
Táhnout! Táhnout!
Pustit! Pustit!
- Rozkuchej ho! - Zabít! Zabít!
Zabít! Zabít! Zabít! Zabít!
Zabít! Zabít!
Maximus Milosrdný!
Stráže vpřed! Nastoupit!
Co s tebou udělám?
Ty prostě neumřeš
a neumřeš.
Copak je mezi námi takový rozdíl?
Ty bereš životy, když musíš,
stejně jako já.
Musím vzít už jenom jeden život. Potom je hotovo.
Tak ho vezmi teď.
Říkali mi, že tvůj syn
kvičel jako holka,
když ho přibili na kříž,
a tvoje žena
sténala jako děvka,
když ji drancovali
znovu a znovu
a znovu.
Čas na to, abyste se vyznamenal, už bude brzy u konce.
Výsosti.
Generále!
- Generále! - Cicero!
- Kde táboříte? - V Ostii.
- Milujeme tě, Maxime! - Sláva vítězi!
Řekni vojsku, že jejich generál žije. Najdi mě.
- Postupovat! - Najdi mě!
Slyší tě?
Kdo?
Tvá rodina, v posmrtném životě.
- Ó ano. - Co jim říkáš?
Mému chlapci...
říkám mu, že ho už brzy uvidím
a aby držel paty dolů, když jezdí na koni.
Mé ženě...
do toho ti nic není.
A teď milují Maxima pro jeho milosrdnost.
Takže ho nemůžu jen tak zabít, to bych se stal ještě méně milosrdným.
Celá ta věc je jako zlý sen.
On ti vzdoruje.
Každé jeho vítězství je dalším příkladem jeho vzdoru.
Dav to vidí a senát také.
S každým dalším dnem jeho života mají víc odvahy.
- Zabij ho. - Ne.
Nebudu z něj dělat světce.
Dozvěděl jsem se
o určitém druhu mořského hada,
který užívá velice neobvyklou strategii k přilákání své kořisti.
Leží na dně oceánu, jako by byl zraněn.
Když se přiblíží jeho nepřátelé,
tak pořád klidně leží.
Potom si jeho nepřátelé z něj začnou rvát malé kousky
a on pořád klidně leží.
A tak...
my budeme taky v klidu ležet
a necháme naše nepřátele, ať přijdou a urvou si malé kousky.
Ať je každý senátor sledován.
Cicero, můj starý příteli. Myslel jsem, že jsem tě viděl naposledy.
- Myslel jsem, že jsi po smrti. - Skoro.
- Jak dlouho už je vojsko v Ostii? - Celou zimu.
- A jak vypadají? - Vykrmeně a znuděně.
- Kdo jim velí? - Nějaký blázen z Říma.
Za jak dlouho by mohli být schopni bojovat?
Pro tebe zítra.
Potřebuju, abys pro mě něco udělal.
Přijďte se podívat. Jestli jste nebyli v aréně, můžete to vidět tady.
Obr Maximus vítězí nad naším císařem Commodem.
Co můžeme dělat? On vzdoruje všem.
Proboha!
- Dostal ho! Je poražený! - Uhnout! Uhnout!
Má paní? Sloužil jsem tvému otci u Vindobony.
Zpátky. Má paní.
Sloužil jsem tvému otci u Vindobony.
Zpátky!
Sloužil jsem také generálu Maximovi. Pořád ještě mu sloužím.
Zastavte.
Ustupte.
Generál vzkazuje, že se sejde s vaším politikem.
Za tvou věrnost, vojáku.
Děkuji, má paní.
Nechte nás o samotě.
Senátore Gracchu.
Generále.
Doufám, že moje přítomnost dnes tady je dostatečným důkazem,
že mi můžeš věřit.
- Je senát s tebou? - Senát?
Ano. Mohu za ně mluvit.
Můžeš mi vykoupit svobodu a propašovat mě ven z Říma?
Za jakým účelem?
Dostaň mě za městské hradby.
Připrav čerstvé koně, aby mě dovezli do Ostie.
Tam táboří moje armáda.
Do soumraku příštího dne se vrátím v čele 5,000 vojáků.
Ale všechny legie mají nové velitele,
kteří jsou věrní Commodovi.
Ukažte mě živého mému vojsku a uvidíte, komu jsou věrní.
Je to šílenství.
Do hlavního města žádná římská armáda nevstoupila už sto let.
Nebudu vyměňovat jednu diktaturu za druhou!
Doba polovičatých opatření a hovorů skončila, Senátore.
A co potom, po tvém slavném převratu?
Svoláš svých 5,000 bojovníků a odejdeš?
Ano, odejdu.
Vojáci tady pro vás zůstanou na ochranu
pod velením senátu.
Takže...
jakmile bude Řím tvůj, hned ho zase vrátíš lidu?
Řekni mi, proč bys to dělal...
Protože to bylo poslední přání umírajícího muže.
Commoda zabiju.
Osud Říma nechávám na vás.
Marcus Aurelius ti věřil.
Jeho dcera ti věří.
Já ti taky budu věřit.
Ale máme málo času.
Dej mi dva dny
a vykoupím ti svobodu.
A ty...
ty zůstaň naživu
nebo zemřu já.
Teď musíme jít.
Nevyjde to.
Císař toho moc ví.
A co se týká mě,
začíná to být nebezpečné.
Zaplatím ti po mém návratu.
Dávám ti své slovo.
Své slovo? A co když se nevrátíš?
Vzpomínáš si, co to znamenalo někomu věřit, Proxime?
Věřit?
Komu mám já věřit?
- Zabiju Commoda. - A proč bych to já měl chtít?
Jde mi z něj bohatství.
Ó, já...
já vím, že stojíš za svým slovem, generále.
Já vím, že bys pro zachování cti zemřel.
Že bys zemřel pro Řím.
Že bys zemřel pro památku svých předků.
Jenže já, na rozdíl od tebe...
jsem bavič.
Stráže!
On zabil muže, který tě osvobodil.
Pretoriáni, pane.
Stát!
Kde jsi byla?
Poslal jsem pro tebe.
Bratře, prosím tě.
Co tě trápí?
Má Gracchus novou milenku?
To nevím.
Já myslel, že jsi s ním mluvila.
Šíří nákazu jako tyfus.
Senát bude muset krvácet pro zdraví Říma.
A on bude taky krvácet.
Už brzy.
Ale ne dnes.
Pamatuješ si, co jednou řekl náš otec?
"Život...
je sen,
hrozivý sen..."
Myslíš, že to tak opravdu je?
Nevím.
Já myslím, že ano.
A ty jsi jediná, s kým se o to můžu podělit.
Otevři ústa.
Ty víš, že tě miluju.
A já miluju tebe.
Ven. Vypadněte!
Pohyb!
Blahopřeji, generále.
Máš velice přesvědčivé přátele.
Můj bratr uvěznil Graccha.
Nemůžeme už čekat. Musíme odejít dnes večer.
Proximo přijde o půlnoci a dovede tě k bráně.
Tvůj sluha, Cicero, tam bude čekat s koňmi.
Ty jsi všechno tohle zařídila?
Ano.
Riskuješ příliš mnoho.
Musím splatit moc dluhů.
Nemusíš splácet žádné dluhy.
Miluješ svého syna. Jsi mu silnou matkou.
Unavuje mě to, být silnou.
Můj bratr nenávidí celý svět a nejvíc ze všech tebe.
- Protože tvůj otec si mě vybral. - Ne.
Protože můj otec tě miloval.
A protože jsem tě milovala já.
Před mnoha lety.
Byla jsem tehdy jiná?
Víc ses smála.
Celý život jsem se cítila sama,
jen s tebou ne.
Musím jít.
Ano.
Tak. Tak.
A mám tě.
Není na to pozdě, hrát si na legionáře?
Já nejsem legionář.
- Nejsi legionář? - Jsem gladiátor.
Gladiátor?
Gladiátoři bojují jenom ve hrách.
Nechtěl bys radši být velkým římským bojovníkem jako Julius Caesar?
Jsem Maximus, zachránce Říma!
Zachránce Říma?
A to říká kdo?
Kde je Lucius?
Je s císařem.
- To nemohla udělat. - Ano, mohla.
Vzala ho z košíku
a přitiskla si ho k prsu, přesně tady nad srdcem.
Kousl ji do prsu?
Ano.
Víš, Lucie, královské dámy se někdy
chovají moc podivně a dělají moc zvláštní věci ve jménu lásky.
Podle mě to je hloupé.
Podle mě taky.
Sestro, pojď sem k nám.
Čtu našemu drahému Luciovi.
- Já jsem taky četl. - Ano.
Je to velice bystrý chlapec. Jednou z něj bude vynikající císař.
Četli jsme si o slavném Marcu Antonym a jeho dobrodružstvích v Egyptě.
A jak se královna zabila hadem.
A jen počkej, až se dozvíš, co se stalo s našimi předky.
Když budeš moc hodný, řeknu ti zítra večer příběh císaře Claudia.
Byl zrazen
těmi, kdo mu byli nejblíže...
svou vlastní krví...
šeptali si v temných koutech
a scházeli se venku pozdě v noci
a kuli pikle
a kuli pikle.
Ale císař Claudius věděl, že něco chystají.
Věděl, že na něčem pracovali jako pilné včelky.
A jednou v noci se posadil s jednou z nich
a podíval se na ni
a řekl:
"Pověz mi, co provádíš
ty pilná včelko
nebo zničím ty, kteří jsou ti nejdražší.
Budeš se dívat, jak se vykoupu v jejich krvi."
Císař měl zlomené srdce.
Ta malá včelka ho ranila mnohem víc,
než ho mohl ranit kdokoliv jiný.
Co myslíš, co se stalo potom, Lucie?
To nevím, strýčku.
Ta malá včelka mu všechno řekla.
Ve jménu císaře, otevři!
Proximo!
Otevři bránu, ve jménu císaře!
Otevři bránu!
Otevři bránu, Proximo.
Chceš zemřít, starče?
Na.
Všechno je připraveno.
Vypadá to, že jsi pro sebe získal svobodu.
Nehrozí ti, že se staneš dobrým člověkem?
- Jubo. - Ať zemřou všichni nepřátelé císaře!
Otevři bránu!
Táhnout!
Pohyb! Utvořte útvar vlevo!
Potřebuji jenom pár chvil, tak neriskujte své životy.
Komu se do toho nechce, ať se vrátí do své kobky.
Budeme tady na tebe čekat, Maxime.
- Sílu a čest. - Jděte.
Sílu a čest.
Zamířit. Napnout luky!
Stíny a prach.
Je mi líto.
Je to skončené.
A co můj synovec?
A co jeho matka?
Mají sdílet osud jejího milence?
Nebo bych měl být milosrdný?
Commodus Milosrdný.
Lucius teď zůstane se mnou.
A jestli se jeho matka
na mě jen podívá
pohledem, který se mi znelíbí,
Lucius zemře.
Jestli se rozhodne
být ušlechtilou
a vzít si život,
Lucius zemře.
A co se týká tebe...
ty mě budeš milovat
jako jsem já miloval tebe.
Dáš mi dědice,
čistokrevného dědice,
aby Commodus a jeho potomstvo
vládli dalších tisíc let.
Nejsem snad milosrdný?
Vyvolávají tě.
Generál,
který se stal otrokem.
Otrok, který se stal gladiátorem.
Gladiátor, který vzdoroval císaři.
Podivuhodný příběh.
Lid chce teď vědět, jak ten příběh dopadne.
Může to skončit jen úžasnou smrtí.
A co by mohlo být úžasnějšího,
než vyzvat samotného císaře ve slavné aréně?
Ty bys se mnou bojoval?
A proč ne?
Myslíš, že se bojím?
Myslím, že se bojíš celý svůj život.
Na rozdíl od Maxima Neporazitelného, který nezná žádných strachů?
Jednou jsem znal muže, který řekl: "Smrt se na nás všechny usmívá.
A my nemůžeme než se na ni taky usmát."
To bych rád věděl.
Usmál se ten tvůj přítel na vlastní smrt?
To musíš vědět ty.
Byl to tvůj otec.
Já vím, že jsi mého otce miloval,
ale já jsem ho taky miloval.
To z nás dělá bratry, nemyslíš?
Usměj se teď na mě, bratře.
Dejte mu brnění. Zakryjte to zranění.
Útvar do kruhu!
Quinte, meč.
Dej mi svůj meč.
Meč! Dej mi svůj meč!
Meče do pochvy.
Propusťte mé muže na svobodu.
Senátor Gracchus bude znovu postaven do funkce.
Byl tu sen jménem Řím.
Ten sen se uskuteční.
To jsou přání Marca Aurelia.
Propusťte vězně. Jděte!
Lucius je v bezpečí.
Jdi za nimi.
Jsi doma.
Stojí Řím za život jednoho dobrého muže?
Kdysi jsme v to věřili...
Pomozte nám v to znovu uvěřit.
Byl to voják Říma.
Uctěte jeho památku.
Kdo mi ho pomůže nést?
Teď jsme svobodní.
Zase vás uvidím.
Ale ještě ne.
Ještě ne...